![]() Cartell original de Cendrillon, d'Émile Bertrand, 1899 | |
Títol original | Cendrillon |
---|---|
Forma musical | òpera ![]() |
Compositor | Jules Massenet |
Llibretista | Henri Cain |
Llengua del terme, de l'obra o del nom | francès |
Basat en | La ventafocs de Charles Perrault (Charles Perrault ![]() |
Creació | 1894-1895 |
Data de publicació | segle XIX ![]() |
Parts | quatre |
Personatges | 1st spirit (en) ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Estrena | |
Estrena | 24 de maig de 1899 |
Escenari | Opéra-Comique de París, |
Estrena als Països Catalans | |
Estrena al Liceu | 20 de desembre de 2013 (estrena a Espanya)
|
Cendrillon és una òpera en quatre actes, amb música de Jules Massenet sobre un llibret francès d'Henri Cain. Va ser composta entre 1894 i 1895, però no va ser estrenada fins al 24 de maig de 1899 a l'Opéra-Comique de París, en el cim de l'èxit de Massenet. Va obtenir un èxit immediat, amb cinquanta representacions en la seua primera temporada. És una de les més encisadores òperes de Massenet, i després de Manon i Werther, és una de les més interpretades entre les seues vint-i-cinc òperes, tot i que no s'ha consolidat com a part del repertori operístic estàndard. El llibret està basat en la versió del conte de fades La ventafocs de Charles Perrault.
L'infantívol personatge del Príncep Encantat és un paper transvestit, cantat per una soprano Falcon; o "Soprano de sentiment"— segons indica el llibret, una veu de soprano fosca i dramàtica, característica de l'òpera francesa. Aquest registre vocal contrasta amb l'escriptura de coloratura de la fada. El toc del Segle XVIII que reclama un personatge transvestit és evocat amb uns enginyosos pastitxes de música galant, com el trio per a llaüt, viola d'amore i flauta que no reïx a despertar l'interès del melancòlic i silenciós Príncep Encantat al principi de l'Acte II. Hi ha un brillant i mundà ballet, una sèrie d'entrées al ball de princeses que no satisfan el príncep, que contrasta amb l'espectral ballet sota la "llum blavosa" a l'Acte IV, on Cain insereix un episodi únic d'aquesta Ventafocs, en el qual Lucette (com és anomenada Cendrillon) i el seu príncep són aïllats i sotmesos a les arts de la Fée (la Fada). L'enginyós tractament de la línia de cant, adaptada a l'idioma francès, manté una atmosfera lleugera al llarg de tota l'obra. Les refilades i arpegis de coloratura de la Fada són especialment màgics.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search